Am un copil de 7 luni. Când vine de la muncă, soțul meu stă cu bebe maximum o oră, și atunci împins de mine, după care se trântește în pat, pe telefon, sau iese cu prietenii afară. Duminica îmi spune că doar ziua asta liberă o are, să îl las. Cand i-am spus că nu e doar copilul meu, că am nevoie și eu de libertate, să pot crește copilul în liniste, nu obosită și stresată, zice că de ce mă plâng, că doar sunt plătită pentru asta (adică banii de pe concediu).
Mesaj anonim, prin secțiunea Psihoterapeut online
Răspunsuri prin intermediul grupului Întreabă un psiholog sau psihoterapeut online
25 ani,feminin
Momentan in concediu crestere copil
Sunt casatorita de 4 ani,am un copil de 7 luni.Sotul meu lucreaza la afacerea noastra de familie.De cand a venit copilul,tot ce il intereseaza este doar sa produca bani,dar nu intelege ca un cooil are nevoie si de afectiune,nu doar avere.Cand vine de la munca sta cu bebe maxim o ora,si atunci impins de mine,dupa care se tranteste in pat pe telefon,sau iese cu prietenii afara.Daca ii spun sa mai stea si cu noi,zice ca nu are chef,ce sa faca,nu are rabdare,ca nu ii interzic eu lui sa stea pe telefon sau cu cine sa vorbeasca si sa se intalneasca.Duminica daca ii zic sa stea cu copilul sa pot iesi si eu putin,sa imi limpezesc mintea,spune ca atata zi libera are si el,sa il las.Sau daca reusesc sa ies,ceea ce se intampla o duminica pe luna,este sa merg la cumparaturi,sa alerg cu sacose dupa mine dintr-un magazin in altul,grabita de el cu telefoane ca nu mai sta copilul.Problema este ca nici nu isi da interesul sa il linisteasca.I-am explicat ca un copil nu poate sta pe pat pur si simplu sa se uite in jur..are nevoie de joaca,de atentie,de vorba..nu lasi copilul langa tine si tu stai pe telefon si te miri de ce plange.Cand i-am spus ca nu e doar copilul meu,ca am nevoie si eu de libertate,sa pot creste copilul in liniste,nu obosita si stresata,zice ca de ce ma plang,ca doar sunt platita pt asta( adica banii de pe concediu) .Nu ma intreaba macar o data,am ce manca maine? Ca stie ca nu reusesc cu copilul sa fac mancare mereu.Vine acasa,mananca,apoi iese afara ( cam de 3-4 ori pe saptamana) iar in zilele in care eu ma opun ,se termina cu cearta,si ori se culca,ori vorbeste cu prietenii pe telefon..ma mir ca am atata rabdare,pt ca de obicei nu sunt o persoana calma,dar am invatat sa nu tip si sa fac scandal,ca poate intelege..dar degeaba.M-am gandit si sa iau copilul sa plec,dar nu as vrea sa creasca cu un singur parinte..si in plus ma gandesc ca trebuie sa fie o rezolvare..dar care?? Am avut discutii peste discutii..nu se schimba nimic..doar ne certam.
Lasa un comentariu
Copyright © 2011 - 2024 Terapeuti.ro | Toate drepturile rezervate.
![Terapeuti, psihologi, psihoterapeuti, terapii complementare si alternative](https://terapeuti.ro/wp-content/themes/wp-therapy/images/logo.png)